Cantata BWV 181
LEICHTGESINNTE FLATTERGEIST
Dominica Sexagesimae
Estrenada: 13 de febrer de 1724
Text: Anònim, inspirat en la paràbola del sembrador de l'Ev. de Sant Lluc (8, 4-15)
1. ÀRIA (Baix)
Els esperits frívols i estordits
Es perden el poder de la paraula.
El maligne amb la seva trepa
Miren de fer-los la llesca
Perquè no els faci cap profit.
***
2. RECITATIU (Alt)
O condició funesta de les ànimes esgarriades
Que van fent camí d'aquesta manera 
I de més a més,
Amb l'astut Satanàs al darrere,
Que captura la Paraula dels cors,
D'aquells que cecs han perdut l'esma,
I no entenen ni veuen el què els fa mal.
Els seus cors es tornen de pedra
I, en defugir-ne amb mala fe,
Llur pròpia salvació perden 
I en un ai, ho paguen amb la pell. 
Sí, l'última paraula de Crist té fortalesa, 
Fins i tot, pot esmicolar un roquisser; 
La mà d'un àngel, de la fossa, en mogué la pedra 
Sí, i també, la vara de Moisès,
Va fer que en brollés l'aigua d'una penya.
I tu, O cor, encara segueixes amb la teva duresa?
***
3. ÀRIA (Tenor)
L'Incomptable número d'espines malèfiques,
El desfici de la luxúria, l'afany de riqueses,
Aflamen el foc dels turments infernals.
Per tota l'eternitat.
***
4. RECITATIU (Soprano)
Així és com s'ofega la virtut
I es perd sense profit la bona llavor, 
D'aquell que no prepara a temps el seu cor
En rectitud d'esperit,
Per a sembrar-lo en terra uberosa;
Perquè el nostre cor pugui assaborir les dolceses,
Que la seva Paraula ens mostra,
La virtut d'aquesta vida i de la que ha de venir.
***
5. COR
Déu Suprem, deu-nos en tot moment,
La vostra Paraula, el consol del cor.
Solament amb la vostra mà omnipotent,
Vos podeu assaonar un conreu uberós
En el fons dels nostres cors.
Traduïda per Antoni Sàbat i Aguilera.
CataBach.com
La pàgina en català de JS Bach